Cafe racer
Nagyon szeretem a kora reggeli fényeket, és szerencsémre a motor tulajdonosa is nyitott volt a korai kelésre. Óbudán lakok, és a XIX. kerületben beszéltük le a fotózást reggel 5-re, ennek köszönhetően 3:30 körül keltem, hogy kényelmesen elkészüljek és pontosan meg is jelenjek. Számomra ez nagyon fontos. Képes vagyok inkább én várni akár 30 percet, mint hogy rám kelljen várni.
Kivételesen nem ismertem a helyszínt, annyit tudtam, hogy egy régi gyárépület környékén fotózunk. Bejártuk a környéket, és egy vörös téglás épületrészre esett a választás. Az első 10 percben nem volt még túl sok fény, így magasabb ISO-ra állítottam a vázat, amikor meg több fény lett, akkor sem vettem nagyon vissza az ISO szintet, mert tapasztalatom szerint ilyenkor szebbek a színek. A másik ok, ami a magasabb ISO-t indokolta, a gyorsabb záridő volt. Egyszerűen ki akartam zárni egy hibaforrást, és mivel nincs stabilizátor a Viltrox 85mm f1.8-ban, nem szerettem volna, ha a hajnali, kávézás előtti állapotomban a kezem remegése miatt lennének életlenek a képek. Az exif adatokból láthatod, hogy biztosra mentem.
Az af mezőt, most közepes méreten használtam, közelebbi képek esetén a közepestől eggyel nagyobbal. Az objektív pontosan fókuszált, semmi gondom nem volt vele. Mivel Veronika fotózása után rendszeresen próbálgattam az objektívet X-T2-n és X-T20-on is, érdekes módon azt tapasztaltam, hogy X-T20-on jobb volt az éles fotók aránya. Azon gondolkodtam, hogy miben lehet más az X-T2 a kistesónál. Nyilván, aki ismeri ezeket a vázakat, az tudja, hogy az X-T2 esetén több a dedikált tárcsa, így kényelmesebb vele a munka. Továbbá ez a váz bírja az időjárás viszontagságait is, de ezek nem szólhatnak bele a fókuszálásba. Arra jutottam, hogy az X-T2-n van egy boost funkció, ami gyorsítja a rendszert, beleértve a fókuszálást is. Ez a funkció hiányzik az X-T20-ból, pontosabban ott is lehet nagyobb teljesítményre kapcsolni, de több fórumban is azt olvastam, hogy az nem teljesen egyezik meg a boost-tal. Így ezúttal az X-T2-n kikapcsoltam ezt a funkciót.
Az eredmény egészen elképesztő módon 10/10 lett. Egyetlen életlen fotó sem készült. Nagyon örültem, mert újra felcsillant a remény, hogy lesz egy megfizethető árat képviselő, számomra nagyon szimpatikus rajzolattal bíró 85mm-es objektívem.
Miközben hazafelé suhantam a rakparton, azon járt az agyam, hogy mit csináltam másképpen, mint Veronika fotózásakor. Nagyobb af mezőket használtam, kikapcsoltam a boost funkciót, lényegesen gyorsabb záridőt alkalmaztam. Statikus volt a témám, nem mozgott, mint egy modell. Szerettem volna újra kipróbálni a Viltrox-ot portrézás közben, hasonló beállításokkal. Nika Dávid nyitott volt az újabb próbára, és az engedélyével még mindig nem kellett visszavinnem az objektívet. Köszi Dávid!
Még ki sem raktam a felszerelésemet a szekrénybe, amikor befutott egy üzenet a Messenger-en, hogy egy vagány tinit kellene fotóznom. Újabb lehetőség megnézni, hogy az új beállításokkal mit kezd a Viltrox, egy újabb portréfotózáskor. Ez lesz a következő történetem, természetesen fotókkal. Addig is nézegessétek a csodaszép Honda cafe racer képeit.
Külön köszönet a cafe racer építőjének és tulajának, Balázs Lacinak, hogy lehetővé tette a motor fotózását és a fotók bemutatását!
Szöveg és fotó: Roszberger Bandi
Nézzétek meg Bandi képeit is az előző cikkből:
Ezek pedig a mi tesztképeink az objektívvel (Sony bajonetes verzióval):